Tänään Kauppalehti kirjoitti laajalti siitä, kuinka suuretkin yritykset ovat konkurssiriskin edessä. Yle puolestaan kirjoitti pienistä vaateyrityksistä, joista osa ajaa toimintaansa alas ja osa sinnittelee hammasta purren eteenpäin.
Menee liian off topiciksi, joten kahvihuoneelle.
Suunnittelu- ja konsulttiala, 1,3%.
Insinööriliitolla on ainakin tähtäin korkealla ensi vuodelle. Muut liitot tuskin pienempiä tavoittelevat, kun pohjat on asetettu. Kova vääntö varmasti tulossa. Saas nähdä, miten käy.
On tuo pikkaisen eri asia. Peruskuukausisijoituksen voi aina laittaa tauolle, eikä siitä joudu vaikeuksiin.
Vertailukelpoinen tilanne olisi, jos joku ottaisi sata tonnia velkaa ostaakseen sillä ja 30-50 %:lla omaa rahaa rahastopotin ja laittaa tuon potin velan vakuudeksi. Kummassakin ne lyhennykset pitää hoitaa tai joutuu ongelmiin. Tai no, tämä olisi toki volatiliteetin vuoksi riskisempi kuin asuntosijoitus.
“Muusikko Marko Hietala, 58, osti pari vuotta sitten hulppean huvilan etelän lämmöstä. Hänellä on nyt kaksi kotia – toinen Suomessa ja toinen Espanjan Torreviejassa.”
Samiksia julkkiksen kanssa. Ostin siis itsekin talvella kämpän puolikkaan Torreviejasta.
Eiköhän sielä samoilla vanhoilla kiertoteillä mennä, eli kertakorvausta ja/tai yhtiökohtaisia korotuksia, joita kukaan ei ole nähnyt.
Tässä taloustilanteessa tämäkin vaatimus tulee liian myöhään. Olisi pitänyt hoitaa kun inflaatiokin oli korkealla, nyt jälkijunassa on vaikeampaa perustella.
Tuohon kaamosmasennuksen hoitokeinoon ei taida saada Kelakorvausta, vaikka hallitus on niitä tänä vuonna korottanutkin.
Jarkko ”Random Walker” Aholta iso pläjäys pitkästä aikaa
Anteeksi, “lisäiltävää” olisi ollut parempi termi.
Nyt ilmoitin tuohon ketjuun, että mitäs mä lisäilin sen toisen tilalle.
Kaamosmasennus vaivaa itseäkin. Tulee sellainen maanis-depressiivinen olo, kun keväällä ei tahdo nukkua ja käy ylikierroksilla.
Syksyllä sitten aamut joulua kohden vaikenee.
Kaveri lähtee tänäkin vuonna Espanjaan kaamosta karkuun etätöitä tekemään. Rouva jää Helsinkiin, kun työ ei anna joka vuosi tällaiselle periksi.
Kämppää ei kuulemma halua sieltä ostaa. Vuokralla aina muutaman kuukauden. Tonnejahan tuohon menee.
Onneksi on vielä aurinkoa jäljellä.
Mun mielestä Stora Enson tämän päivän reaktio oli loppujen lopuksi riittävä. Toki edelleen rikoksista pitää rikolliset tuomita (keitä heidän sitten katsotaan olevan), mutta jää olo, että kerrankin jotain asiaa ei paineta villaisella vaan ehkä voi olla lopputuloksena jopa jonkintasoisia organisaatiotason muutoksia. Toki lopputulema määritellään vasta vuosien päästä kun nähdään, onko luontoa ymmärretty kunnioittaa edes lainsäädännön vaatiman minimin. Toivotaan parasta, mutta säilytetään vielä terve kyynisyys.
Tämä siis lähinnä omalta osaltani tällaisena loppukommenttina tähän raakku-caseen, kun kerran sitä täällä purnasin.
@Omavaraisuushaaste kirjoitteli aiheesta; kertasijoitus vs ajallinen hajautus.
Moni lukija oli törmännyt Viisas Sijoittaja -kirjassani tai muualla Internetissä mainittuihin Vanguardin tekemiin tutkimuksiin, joiden mukaan ajallinen hajauttaminen ei olisikaan se avain onneen, vaan raha pitäisi laittaa kerralla indeksirahastoihin, jos haluaa maksimaalisen tuoton.
Miksi silti itse puhun aina ajallisesta hajauttamisesta ja myös itse sitä suosin sijoittamisessa? Tässä tekstissä käynkin läpi argumentit molempien osalta – huom – indeksirahastosijoittamisen näkökulmasta.
Espoo ja Vantaa ovat molemmat hallinnollisia konstruktioita. Vantaan (lähes vuosituhantinen) historia on maalaispitäjänä, jotka viime vuosisadalla alkoi rakentaa kaupunkia jotta se kykenisi pitämään alueensa omassa hallinnassaan Helsingin hallinnoillisen kaupungin laajentumisen vastatoimena. Espoon historiaa en tunne.
En käsitä, miksi ihmiset rakentavat identiteettinsä tai muutenkaan määrittelevät asioita hallinnollisten rajojen kautta.
Niin Vantaa kuin Espoo kuuluu osin Helsingin keskustaajamaan, joka on asiallisesti yksi iso kaupunki.
Toisaalta niin Espoossa kuin Vantaalla on määritelmäsi täyttäviä kaupunkeja useita - mainittakoon ainakin Vantaan Tikkurila, Koivukylä, Kivlstö ja Myyrmäki sekä Espoon Leppävaara ja Matinkylä. Pieniä kaikki mutta selkeästi kaupunkeja.
Kiva tietää Espoon status mukakaupunkina on yleisesti tunnustettu.
Linkedin, tuo foorumi jossa manageripositiosta ylos päin olevat ihmiset kehuvat ja taputtavat toisiaan olkapäälle sekä julistavat miten fantsua on käydä töissä postaamassa linkedin-viestejä. Tyhmyyden huipentuma on se, kun suomalainen ilmoittaa vaihtaneensa työpaikkaa, niin siihen toinen suomalainen vastaa “Congrats…”, olkoonkin se sitten pikanäppäimen takana.
Ajattelin, että vastassani on kaltaiseni varhaiskeski-ikäinen mies, mutta sieltä tuli 25-vuotiaan näköinen atleetti mies. Suhteemme oli ollut enemmän amor platonicus tuohon asti, kunnes syleilimme toisia Miksun mökillä, aika meni sillä hetkellä 0,25-nopeudella ja taustalla soi tämä..
Lyhyesti; ajattelin, että vastassa olisi rauhallinen setä, mutta vastassa olikin dynaaminen, iloinen ja vilkas nuorimies, joka voisi pysyä myös jopa @Sauli_Vilen:in vauhdissa, joka suorittaa päivää sellaisella träckillä et huh.