…Ja finaaliin…
Can you hear the whistle blowin’ in the night
Somewhere down the line…
Step right up and ring the bell (ring the bell)
Let me see your best shot
Only time will tell, whooo…
Give it everything you got!!!
…everything you got…
…Ja finaaliin…
Can you hear the whistle blowin’ in the night
Somewhere down the line…
Step right up and ring the bell (ring the bell)
Let me see your best shot
Only time will tell, whooo…
Give it everything you got!!!
…everything you got…
Nyt kun pahimmasta masennuksesta jaliksen EM-kisojen lopputuloksen suhteen on toipunut ja katse on käynyt jo MM-kisoihin niin…
(=silminnähden paras voitti silti kerralla tällä)
…kunnon finnhits meininkiä modernilla otteella…
Ja onhan siellä sanoituksissa se pikantti yksityissijoittajainkin musiikki:
Yöttömässä yössä näin hän valvoo tuijottaen tielle vaan…
Haaveet unis elää, ne siellä elää
Ne siellä elää
Oo-oo-oo
…odottaen onneaan…
Onneaan…
Mulla taas tämä:
Tuo biisi kuultiin siis legendaarisen Yölinjalla-ohjelman tunnusmusana. Ohjelmaahan lähetettiin maanantain puolella klo. 01-04:30. Arvelen perheen paremman puoliskon olleen riemuissaan, kun tuo ohjelma jossain vaiheessa lakkautettiin ja kotitaloudessamme lakkasi radion meuhkaaminen aamuyöstä.
Tunnetulta taloustieteilijältä karu varoitus Donald Trumpin aikeista:
”Onko Yhdysvallat valmis taloudelliseen laskuun”
You can’t stop running water
You can’t kill the fire that burns inside
Don’t deny our flesh and blood
Don’t forsake our sons and daughters
…But sooner or later we gonna realize
We gonna meet up with the truth face to face…
Tuli käytyä Bruce Springsteenin keikalla ensimmäistä kertaa pari viikkoa sitten. En tiennyt mieheltä muuta kuin ne kaikista suurimmat hitit, mutta ajattelin, että voisi sitä legendaa käydä kerran elämässä livenä katsomassa.
Keikka kolahti sen verran kovaa, että nyt on tullut tutustuttua miehen tuotantoon paljon syvemmin Spotifyssa. Hittilevyjen välistä pisti silmään aika oudon näköinen kansi ja itselle tuntematon albumi, Nebraska. Tähän erittäin minimalistiseen ja voimakkaaseen levyyn on tullut sitten hurahdettua ihan kunnolla.
Usean hittilevyn jälkeen Bruce sairastui 80-luvulla ensimmäistä kertaa masennukseen ja vietti paljon aikaa kotosalla telkkaria katsoen. Eräänä päivänä telkkarista tuli Terrence Malickin elokuva Badlands, lamppu välähti ja Bruce meni yksin kitaran kanssa makuuhuoneeseen. Tuloksena tuli kasa biisejä demokasetille, mitä lähdettiin sitten työstämään bändin kanssa studiolle. Bruce ei ollut lainkaan tyytyväinen bändisovituksiin ja todella moni kappale ei sopinut kokonaisuuteen.
Lopulta tehtiin niin, että levylle valittiin vain kymmenen kappaletta ja minimalistiset demoversiot julkaistiin sellaisenaan. Loput kappaleet jäivät odottamaan seuraavaa levyä ja moni näistä muodostikin seuraavan albumin rungon. Yksi näistä Nebraskalle hylätyistä kappaleista oli Born in the U.S.A.
Löytyy vinyylinä ja kuuntelen usein. Nebraska on jännä ja todella aito.
This is my jam aina, kun Sampo julkaisee tuloksiaan! Tanssin osalta vielä harjoittelen, voisin sen mahdollisesti joku vuosi esittää soolona yhtiökokouksessa parin oluen jälkeen.
Itselle eka Brucen levy oli 1980 julkistettu “The River” ja seuraava olikin Nebraska (1982), joka oli monelle ensikertaiselle aikamoinen kontrasti edelliseen vaikka sieltäkin löytyy muutama jo Nebraskaa enteilevä haikea balladi (Point Blank, Stolen Car ja Drive All Night), tosin ei yhtä synkässä kontekstissa. Bruce (ja Nebraska hitaammin) kolahti aikanaan sen verran rajusti että tuli käytyä Nebraskassa pariinkin kertaan mm. Brucen levyn takia (oli toki muitakin syitä) ja Badlands (of South Dakota) tuli käytyä myös kuten Cadillac Ranch Teksasissa (joka tosin oli pilattu jo 2017 graffiti-hörhöjen takia vs The River-keskiaukeama).
Jenkkiteemaa jatkaakseni. Oheinen biisi löytyi 1992 Houstonin jouluna. Myöhemmin tämä on toiminut sanojen myötä erittäin hyvin silloin kun on tuntunut ettei yrittäjän aika millään riitä. Country henkinen rallatus.
RIP John Mayall. Thanks for every song, every chord, every blues!
…So many roads, yeah
So many trains to ride…
All those years of bold adventures
The highs and lows that make me sing
Within the swirling mists of time
Such sweet memories still often ring…
Somewhere in the world
Are friends I’ve missed from so long ago
Could be drifting by the wayside
Or even dead, I just don’t know…
And now my memories are fading
…Like melting footprints in the snow…