Nyt kun jenkkiläkin alkaapi taas ns. “palautumaan kamalasti” niin vähän nopiampaa:
…ja jatsahtavampaa…
Nyt kun jenkkiläkin alkaapi taas ns. “palautumaan kamalasti” niin vähän nopiampaa:
…ja jatsahtavampaa…
Vähän on liikaa täällä vieritty.
Tässä Troweria, joka ei varmaan ole nuoremmalle väelle lainkaan tuttua, mutta nyt ainakin monet minut nuoruudesta tuntevat kaverit tietävät kuka on kyseessä.
On Fender Stratocaster kaunis vaahterakaulalla!
Edit: Korjasin kirjoitusvirheen ja muokkasin vähän kirjoitusta.
Hyvin vedetty Robinilta…
(=Robin Trower used to be a Gibson Les Paul player... | Fender Stratocaster Guitar Forum)
Näin kurssien jälleen syvään huokaistessa nuoremalle sijoittajasukupolvelle hyvinkin pitkälti "knoppi"tiedoksi, jotta Trower työskenteli Procol Harumin kitaristina vuosina 1966−1971, joten laitetaanpas tällainen:
We skipped the light fandango
Turned cartwheels 'cross the floor
I was feeling kinda seasick…
…But I wandered through my playing cards…
Tämä Henkan biisi sopii (imo) tähän iltaan ja viikonlopun kyytipojaksi!
(sisältövaroitus: ei herkimmille!)
»If you can just get your mind together
Then come on across to me
We’ll hold hands, and then we’ll watch the sunrise
From the bottom of the hesuli
But first, are you experienced?
Or have you ever been experienced?
Well, I have
I know, I know you probably scream and cry
That your little world won’t let you go
But who in your measly little world
Are you trying to prove that
You’re made out of gold and, uh, can’t be sold?«
Siihenhän tuli youtuubissa kuunnellessa het toinperrään aivan tilannehektinen biisi:
Henkka & blueslinjalle kun sen kerran mentiin niin maanandein jenkkipörssien liikkuja malttamattomana odotellessa tällain, joka pitäisi tosin kyllä kuunnella, kuten kaikki Henkan biisit yleensäkin, liveksenä eli ns. “pitkäsoittona”, mutta laitetaan keltaisen siistinä lyhyehkönä studioversiona nyt tällä kertaa vain kuitenkin:
Lord, there’s a red house over yonder…
Wait a minute, something’s wrong here
The key won’t unlock this door
Wait a minute, something’s wrong
Lord, have mercy, this key won’t unlock this door…
…Something’s goin’ wrong here…
No joh, vaikkakin vähän tragikoomiseksi meneekin niin se tietty ero liveksen ja studioversioiden välillä on juurikin yleensä jotain tyyliin tällaista:
Sanoitukset eivät silti muutu miksikään:
'Cause if my baby don’t love me no more
I know her sister will…
Paha vaanii, vaan ei vie…
Vieri ei viattomat yli jyrkänteen
Vierivät reunalle
Edemmäs eivät mee…
Ei sitä käydä ilman, että pelottaa
Ei käydä jälkeen iltaruskon…
…Alhaalla odottaa vain loimi syvän veen…
Jälleen kerran näin viikonlopun selkään jenkkimarkkinoita tuijotellessa, vaikka käteinenkin sijoittamisessa omalla tavallaan yksi näkemys onkin niin rakkaus osakkeisiin on silti aina se “päällimmäinen”, lopulta:
Juoksin syvälle metsään
ja syvään jouduinkin
oli pakoni toivontäytteinen…
…koetin tavoittaa onnea suurempaa
en enää haikaile kultaa
vaan tyydyn hopeaan…
VIX:in väristä huolimatta silti soi:
Minä liikun on vain vauhti hiipunut
askel askeleelta raskaammaksi käynti muuttunut
ei taida olla minusta enää jatkamaan
vaikka nähtävää on jäljellä…
…Minä muistella en tahdo eilistä
enkä huomistakaan murehdi…
Ei onni löydy siitä että uutta hamuaa
vaan siitä että oppii saamastaan nauttimaan…
Kaikki alkoi yllättäin, iski kautta takavasemman
Sanakirja kertonut ei määritelmää ajan matalan…
Varttitunti vierähtänee varttitunnissa
Kuudennentoista jälkeen tarvitaan jo apua
Mitä silloin sanotaan, jos ei voi kenellekään soittaa…
Linja kertoo varattua, ääni käskee luurin laskemaan
Toinen ääni kellossa kun varautuu vain maltain maksamaan
Asialle palaamaan myöhemmin pyydetään
Kunnes aamukahvi tarpeeksi on viileää
Ei siis voine valittaa, kun ei ole aikaa mitä voittaa…
Nyt kun Nikkei alkaa näköjään olla “hetken hurman” vauhtinotkastaan lähes jo käytännössä palautunut niin sen myötä tällain vähän tahtilajiltaan alkuperäistä nopiampi Suomi-versio wanhasta The Shadowsin biisistä, japanilaisethan tykkäävät rautalangasta, tahi ainakin tykkäsivät kovin aikoinaan:
No joh, odotusarvoissa jenkkilän suhteen on vähän tälläin:
I beg your pardon
I never promised you a rose garden
Along with the sunshine
There’s gotta be a little rain sometime…
I could sing you a tune and promise you the moon
But if that’s what it takes to hold you
I’d just as soon let you go
But there’s one thing I want you to know
You better look before you leap, still waters run deep
And there won’t always be someone there to pull you out…
…And you know what I’m talking about…